Kuzmin, Mihail Alekszejevics: Когда мне говорят...
Когда мне говорят... (Orosz)Когда мне говорят: «Александрия», я вижу белые стены дома, небольшой сад с грядкой левкоев, бледное солнце осеннего вечера и слышу звуки далеких флейт.
Когда мне говорят: «Александрия», я вижу звезды над стихающим городом, пьяных матросов в темных кварталах, танцовщицу, пляшущую «осу», и слышу звук тамбурина и крики ссоры.
Когда мне говорят: «Александрия», я вижу бледно-багровый закат над зеленым морем, мохнатые мигающие звезды и светлые серые глаза под густыми бровями, которые я вижу и тогда, когда не говорят мне: «Александрия!»
|
Ha azt mondják nékem… (Magyar)Ha azt mondják nékem: "Alekszandria", fehérlő házfalakat látok, violáktól illatozó kertet, őszi alkony sápadt napkorongját, és fuvolákat hallok messziről.
Ha azt mondják nékem: "Alekszandria", csillagokat látok alvó házai felett, részeg matrózokat a sötét negyedekben, táncosnőt látok "darázs-táncot" járni, s hallok csörgődobot s dühös rikácsolást.
Ha azt mondják nékem: "Alekszandria", halvány-bíbor alkonyt látok zöld vizek felett, vibráló fényű csillagokat és a sűrű szemöldökök alatt világló szürke szempárt, mit egyre látok akkor is, ha nem is mondják nékem: "Alekszandria"!
|