Lorenzo de’ Medici to his Last Autumn (Angol)
Now falls the autumn in a rain of gold,
And makes a very Danae of earth,
Whose breast, beneath the yellow leaves, gives birth
To scented sighs, as hers ‘neath Jove of old.
And golden vapour fills each mountain fold,
And warmth and ripeness fill the broad land’s girth,
Ere old November cowers by the hearth
To warm his hands that tremble with the cold.
But I, whose autumn cometh premature,
From these Careggi windows mutely gaze
On yonder towered Florence, through the pure
October air, just tinged with golden haze,
And see alone the tomb, where, cold and sure,
Eternal winter waits me some few days. Feltöltő | P. T. |
Az idézet forrása | http://florencecapital.wordpress.com |
![](https://www.magyarulbabelben.net/upload/cover/35697_Careggi_palota.jpg) |
|
Lorenzo Medici utolsó ősze (Magyar)
Arany esőben hull az ősz most rája,
és teszi a földet igazi Danaévá
sárga levelek alatt, kebléből születővé,
illatos sóhajaival az öreg Jupiternek alája.
És arany gőzölgése átjárja a hegyek zugait,
és meleg és érettség tölti el a bőderekú földet,
mielőtt vén November kuporít tüzeket,
hogy melegítse hidegtől remegő kezeit.
De én, ki nem értem meg az ősz jelére,
Careggi ezen ablakából bámulok némán
által amott tornyos Firenze tiszta legére
Októberben, mi áttűnik az aranyló párán,
és egyedül meredek sírom hideg kövére,
bizony örök tél vár rám pár nap múltán.
Feltöltő | P. T. |
Az idézet forrása | saját |
![](https://www.magyarulbabelben.net/upload/cover/35698_tomb_of_giovanni_and_piero_de_medici_4632_mid.jpg) |
|